OSEBE S POSEBNIMI VIP

-	z motnjami v duševnem razvoju
-	slepe in slabovidne 
-	gluhe in naglušne
-	z govornimi motnjami (so bolj artikulacijske in jezikovne motnje – slab priklic)
-	gibalno ovirane
-	dolgotrajno bolne
-	z motnjami vedenja in osebnosti 
-	učenci z učnimi težavami
-	nadarjeni učenci

1.	Izobraževalni programi s prilagojenim izvajanjem so namenjeni učencem, ki bodo usmerjeni v program osnovnošolskega izobraževanja in se jim prilagodi organizacija, časovna razporeditev pouka, napredovanje ter zagotovi dodatno strokovno pomoč.
2.	Prilagojeni izobraževalni programi, ki zagotavljajo učencem s posebnimi potrebami pridobitev enakovrednega izobraževalnega standarda.
3.	Prilagojeni izobraževalni programi, ki NE zagotavljajo učencem s posebnimi potrebami pridobitev enakovrednega izobraževalnega standarda.
4.	Posebni program vzgoje in izobraževanja 
      5.   Vzgojni programi

Transdisciplinaren pristop-mora ga obravnavati tim strokovnjakov.
A) V šoli za gluhe, za slepe in v Kamniku za gibalno ovirane. Tu gre za otroke, ki jih ni možno integrirati.
B) Program, ki je namenjen otrokom z lažjimi motnjami v duševnem razvoju (IQ = 50 – 70 %)
C) Z zmernimi težjimi motnjami ( Dawnov sindrom… IQ pod 50 % …, motnje na osnovi hormonov, endokrinih žlez, težek porod…). Zakon pravi: Šola, ki sprejme takega otroka mu mora zagotoviti oblikovanje, izvajanje, evalvacijo VIP.
           D) Otrokom, ki so v OŠ in imajo čustvene in vedenjske motnje.
      Otrokom moramo omogočiti:
-	prilagoditev prostora,
-	časovna prilagoditev (otrok s »papirjem« ima pravico delati 50 % in več časa),
-	metodično didaktična prilagoditev (transdisciplinaren pristop),
-	preverjanje in ocenjevanje (vse učence ne pcenjujemo na enak način),
-	komunikacijo,
-	delo s starši.

Da do motnje ne bi prišlo, poskušamo delovati preventivno. Del preventive je strogo medicinski:
-	pred spočetjem,
-	v času nosečnosti,
-	v času poroda, 
-	po porodu,
-	skrb za dojenčka,
-	obisk šolske zdravstvene službe,
-	svetovalni centri,
-	preventiva funkcionalnih motenj (Nekatere bolezni lahko izbruhnejo kasneje.)

Organski vzrok – odkrijejo
Organski vzrok neodkrit – funkcionalna motnja 
Razvoj govora je pomemben v zgodnjem otroštvu. To je naloga družine. Gluh otrok preneha s  čebljanjem. Pomembno je, da se z otrokom pogovarjamo, da gleda, opazuje ustnice,…

Detekcija preko centralnega republiškega registra rizičnih otrok

Na predlog Svetovne zdravstvene organizacije, leta 1976, opredeljen s samoupravnimi sporazumi, ni bil zakonsko utemeljen, da ne dobi otrok tako zgodaj stigme.
a)	družinska anamneza,
b)	ogroženost v času nosečnosti,
c)	pre-ali postomoturnost  (pred 36 tednom, po 42 tednu),
d)	zavrta in trauterina rast (npr.: kretenizem, otrok kar naenkrat preneha rasti, to odkrijejo z ultrazvokom),
e)	asfikcija  (nedihanje, nezavest, zadušitev ob porodu),
f)	hipoglikemija (premalo sladkorja v krvi), acidoza (predmotnja v presdnovi kislin), hipotermija (prenizka temperatura),
g)	težave pri požiranju in sesanju (sum na celebrarno paralizo)
h)	konvulzije,
i)	cianotične atake (modrikavost zaradi slabe oksidacije), opnoične atake (dihanje zastane; ni razvit dihalni refleks),
j)	abnormalni nevrološki znaki (tiki),
k)	hemolitične bolezni, hiperbiliruminemija (zaradi RH faktorja),
l)	vsako težje obolenje ali infekcija v neonotalnem obdobju,
m)	mnogoplodni porod (dvojčki, nepravilna lega, prenizka telesna teža, utiranje porodne poti, prezgodnji porod lahko povzroči slepoto, gluhoto),
n)	drugi različni faktorji (mati alkoholik, odvisnost od mamil, tablete).

Detekcija preko posvetovalnic za otroke

Pozna detekcija-sistematski pregledi (pri 3. letih otrokove starosti; starši imajo pravico odkloniti pregled otroka)

Pasiven-kurativen način detekcije (otroka odkrijejo v vrtcu, šoli)
Ko otroka odkrijemo, naj bi šel na usmerjanje.
Kdo predlaga? Učitelj, starši s pomočjo komisije za razvrščanje – Zavod RS za šolstvo. Komisija 1. stopnje:
-zdravnik pediater,
-zdravnik ustrezne smeri,
-socialni delavec,
-psiholog,
-učitelj (predstavnik),
-specialni pedagog ustrezne smeri (tiflo-za slepega, za gluhega).
Po vsem tem dobimo strokovno mnenje (če ga starši želijo dati). Komisija bi morala določiti vrsto strokovne pomoči, pripomočke,… Po 30. dneh mora tim pripraviti individualiziran program.

INTERDISCIPLINARNI PRISTOP

Gavsova krivulja:
11. člen zakona leta 1976
Otroci z:
1.	visoko int. Spos. IQ nad 120 = 2,15 %
2.	visoko nadpovprečneo int. Spos. IQ 120-129 = 6,72 %
3.	nadpovprečno int. IQ 110-119    = 16,13 %
4.	povprečna int. IQ 90-109     = 50 %
5.	podpovprečna int. IQ 80-89    = 16,13 %
6.	na meji normalnosti IQ 70-79      = 6,72 %
7.	podnormalna int.  IQ pod 69    = 2,15 %

a)	Otroci z lažjo motnjo v duševnem razvoju IQ 51-70 
b)	Otroci z zmerno motnjo v duševnem razvoju IQ 36-50 
c)	Otroci s težjo motnjo v duševnem razvoju IQ 21-35 
d)	Otroci s težko motnjo v duševnem razvoju IQ pod 20 

Otroci na meji normalnosti ( skupina 6.)

1.	Zdravi otroci z zmanjšano int. Spos., posledica kompleksnih dednih faktorjev (svoje nižje int. Spos. Bo nadoknadil z delavnostjo. Iz te skupine pa izhaja precej delikventov. Učiteljica naj odstrani balast, zaradi njegovih nižjih sposobnosti.).

2.	Številnejša skupina: znižan nivo intelektualnega delovanja. Motene imajo posamezne sposobnosti znotraj splošnega intelektualnega delovanja. Nastopajo tudi zdravstveni problemi. Načeta je njegova psihosomatika, grize nohte, nočne more,… Osebnostno urejen otrok se bo uredil. Osebnostno neurejen otrok pa nobene stvari ne bo končal. 

3.	Kulturno in pedagoško zanemarjeni otroci. Za tega otroka je kvaliteta pomembnejša od kavantitete( npr.: velike tiskanne črke in potem postopoma naprej. Nižje int. Spos., bolj ga moramo bombandirati z vprašanji.)

Za učenca oblikujemo individualiziran program:

-pri delu naj bo učitelj pozoren na otrokova močna področja,
-v razredu in manjših skupinah naj učitelj spodbuja sodelovanje, a ne tekmovanje,
-pri delu s temi učenci je pogosto potrebno uporabljati podporne tehnike,
-ne zahtevaj od učenca, da bi pri spraševanju dalj časa samostojno govoril, vmesna oporna vprašanja so nujna,
-navajanje učenca na beleženje sporočil in obveznosti,
-pomoč pri nalogah, mnogokrat zadošča že prisotnost, dotik z roko, vzpodbuden smehljaj,
-naloge, ki jih mora reševati naj bodo kratke in razumljive,
-učenec potrebuje pomoč pri vzdrževanju reda in stalno spodbudno usmerjanje,
-govor učitelja mora biti jasen, zmerno hiter in ne preglasen, obraz učitelja mora biti obrnjen proti otroku, 
-težko spremlja pogovor, če govori več oseb hkrati, kričanje pri nerazumevanju ne pomaga, ---preprečiti posmeh sošolcev, če bo kaj narobe povedal,
- pomoč pri pri privajanju na tehnike učenja in delovne navade,
- učitelj naj bo dosleden v svojih zahtevah, a ne kaznovalno usmerjen, 
-ločevanje od temeljnega znanja od zanemarljivega,
- prdhospitanti, obiski v razredu, nikoli ne razlagamo otrokovega stanja,
- različna obvestila preverimo, če jih je učenec razumel,
- pretežno frontalna oblika pouka je za tega učenca zelo naporna, 
-preverjanje znanja se zatakne že pri tem, ker učenec ne razume vprašanja,
- menjava napornega dela s sproščujočimi temami otroku zelo pomaga, da se pri manj napornem delu spet ujame,da ne obupa, 
-zelo težko prenaša spremembe, čim manj presedanja, 
-na obremenitve ga navajamo postopno, vendar mu ne prizanašamo,
- samokontrola učitelja.

Vrste integracij

-prostorska int.
-funkcionalna
-socialna
-osebna 
-družbena
-organizacijska
Literatura: Navodila za izvajanje in dodatno strokovno pomoč (Ministrstvo za šolstvo)
Fotokopija Dogovor med šolo in domom
Če se gremo integracijo, mora otrik obiskovati šolo najbližje domu. Otroka naj ne bi jemali iz domačega okolja. Raziskave so pokazale, da je uspeh otroka najbolj odvisern od kavalitete družine. 

Gluh in naglušen otrok

Po našem pravilniku je gluh nad 82 decibelov, naglušen pa pod 82 dec. 
Gluhota je najtežja motnja, ker je prekinjena komunikacija.
Razlike:
-prElingvalno-oglušel pred govornim razvojem ( 1 do 2 leti starosti)
-postlingvalno-oglušel, ko je imel govor že razvit
Od rojstva gluh otrok ne ve, da imajo predmeti in pojavi imena. To je zelo težko doseči. Otrok se vsake besede uči, zato nikoli nima tako razvitega besednega zaklada. Postlingvalno-pasivni besedni zaklad mu ostane, govorni besedni zaklad pa se razgradi v dveh mesecih (zato takoj na avditivne treninge). 
Razlike so glede na lokacijo okvare:
1.Konduktivno ali prevodno motnjo sluha
Okvara je na uhlju, sluhovodu, bobniču ali srednjem ušesu, največkrat prepogosta vnetja. Lahko je zožan sluhovod, lahko mu žrelnica pritiska na evstahijevo tubo ( tako imenovani tretji mandelj). Tak otrok noslja, deformira se mu zgornja ustnica. Lahko pa ima v sluhovodu ušesno maslo ali fižolček…
2.Senzorna ali nevralna motnja
Senzorna: okvarjeno notranje uho.
 Nevralna: okvarjen snop živcev. 
Vzrok: dednost, infekcija matere v času nosečnosti ( npr.: rdečke, prenizka porodna teža, porodna poškodba, kasneje lahko menigitis, (če smo prepozni), poškodba ličnih kosti, pretiran hrup (slušni živec peša).
Pri tej motnji medicina ni še tako daleč, da bi lahko to pozdravila. Naredijo pa že lahko umetno notranje uho. Pri taki motnji se sluh minimalno izboljša. Pri tej motnji ni nujno, da slušni aparat dobro služi. Pomemben je način govora.

Centralna motnja sluha: Otrok ne zmore interpretirati slišano. Je zelo raziskana motnja. Ti otroci imajo včasih dober avdiodiagram, drugič slabšega.
Funkcionalna motnja sluha: Slušni mehanizem je zdrav (npr.: avtist ne reagira).

Največji problem gluhih je komunikacija. Surdopedagogi so tu neenotni. 
Po verbalni metodi: temelji na načelu, da ni gluhega otroka, ki ne bi imel ostankov sluha, zato ga je treba učiti glasovnega govora.
Totalna komunikacija: da bi gluhega otroka vzpodbudili, poteka komunikacija po vseh kanalih:
1.	branje in pisanje ( 2-3 leta), opismenjevati zlasti prelingvalno gluhe otroke, predmeti in pojavi imajo imena ( npr. igra spomina),
2.	ogledovanje z ustnic-učijo surdopedagogi, logopedi,… Pomemben je očesni kontakt, učitelj se ne sme gibati, pomembna je koncentracija, primerna svetloba, zelo razločno mora izgovarjati glasove.
3.	enoročna abeceda, kjer gib roke pomeni en glas, problem je v njej pripovedovati, brati, naučimo se je hitro.
4.	globalna kretnja, en gib pomeni dve besedi ali cel stavek. Stavek nima slovnične strukture. Zelo peša besedni zaklad.
5.	slušni aparat-pomembno je, da se naučimo uporabljati slušni aparat.

Gluhi imajo do 50 ur plačanega prevajalca, študent ima pravico do 100 ur prevajalstva.

Slepi in slabovidni otroci

Slabovidna je tista oseba, ki ima ostrino vida na boljšem očesu s korekcijo za lečo.
Vizus ( ostrina vida od 30% do 5  %)
Dioptrija kratkoviden -30 je skoraj slep
                                   +15 zelo slabo vidi
                                   -17,-20 slabovidni ( odvisno od okvare)

Slep je tisti otrok, ki ima:
Vizus od 5 % do 2 %
          od 2 % do dojema svetlobe (loči noč, dan)
          0 % je popolna slepota, to je za integracijo zelo težko, ker ves čas potrebuje asistenta in mora iti skozi posebno vzgojo. Slep otrok je najbolj podoben polno čutnemu otroku, če gre skozi dobro vzgojo. Rehabilitacija je boljša kot pri gluhih. Če ima otrok vid 0d 30 % do 5% , ga uporablja. Samemu učnemu procesu pa ne more slediti kot polno čuten vrstnik. Ena oblika komunikacije je prekinjena. Glasba jim je blizu , spomin so si izurili. Otroško oko je tako občutljivo, da ga prvih 6 mesecev ne bi smeli slikati s flešem. Za dojenčka je zelo škodljiva temna soba s prižganim TV. Slaboviden otrok mora sedeti tako, da mu svetloba prihaja z leve strani, tudi če je levičar. Dodatno osvetlitev, moč žarnice določi okulist, da osvetli površino, mizica z dvižno zgornjo ploskvijo. Slaboviden otrok najlažje bere pod kotom do 80°, piše pod kotom pod 30°, neprekinjeno dela z očmi 10 min.,potem se mora odpočiti in imeti možnost, da se zazre v zeleno površino. Zvezki morajo biti iz reciklažnega pairja s poudarjenim črtovjem, da se ne blešči. Pisati mora s pisalom, ki pušča debelo sled, flumaster, mehak svinčnik. Kljub očalom prihaja v šolo s povečevalnim steklom, moč lupe določi okulist. Določene stvari mu fotokopiramo s povečanim tiskom, A4 format in velik tisk, zato ker imajo zoženo tudi vidno polje. Kontrolna naloga pri matematiki naj bo vsaka na svoji strani. Zanj bi moral obstajati fotokopirni učbenik: posnetek na kaseto. Ne bere igre vlog, ker izgubi vrstico, teleskopska očala mu pomagajo pri branju.               

Posebni programi

-Orientacija (v domačem okolju, v razredu, okno zaprto,…),
-Samooskrbovanje (v omari puloverji, glavnik,…).
-Socializacija (kako nakupuje, kako gre k zdravniku; pustimo ga, da se osamosvaja.
-komunikacija (strojepisje) Ta program je pomemben, da se otrok osamosvoji. Braillova abeceda je sestavljena iz 6 pik v različnih položajih, otrok se uči tudi naše pisave (na pozitivni foliji-peki papir). Pomembno je, da so prstne blazinice intaktne, mora dobro čutiti. V vseh teh fazah mora biti dobro izurjen. Slepote, ki nastane pred petim letom – predstave se zrišejo, sicer predstav o barvah nimajo.

Pri slepem smo pozorni:

-nagnjen k fantaziranju; stalno ga spodbujajmo, zamakne se v svoj svet,
-stereotipni gibi: zibanje, potiskanje prstov v oči, glava sklonjena naprej, vrtenje, cepetanje,
-pasivnost, pomanjkanje samoiniciative,
-slabše telesno in duševno zdravstveno stanje,
-nepravilna drža,
-govorna motnja (artikulacijske motnje v zgodnjem otroštvu),
-kasneje se začne smejati,
-kasneje se razvije koordinacija uho, roka,
-nogam posvečajo več pozornosti kot rokam,
-kasneje se razvije facialna ekspensija,
-pogosto jih je strah:realni strah v neznani situaciji, nerealno razumevanje okolja, strah pred samoto,…,
-lahko rečemo, da so v stanju permanentne budnosti: slabo spijo, vsak šum jih lahko zbudi, strah jih je nenadnih hrupov,
-seksualni problemi,
-težave v orientaciji in gibanju v prostoru.

Pripomočki:

-povečevalna stekla,
-elektronske lupe z majhnim monitorčkom in kamero v miški,
-elo typ:pisalni strojček na baterije z Braillovo tipkovnico,
-optovid; monitor na stojalu,
-namizni skener,
-sintetični govor pri uporabi računalnika,
-Braillova vrstica priključena na računalnik,
-elektronski informacijski sistem (EIS),
-kasetofon,
-bela palica,
-senzorska očala,
-različni pripomočki za merjenje, žaganje, posebne ure, tehtnice, reliefni zemljevid, pozitivna folija, posebno šestilo, igrače,…

Gibalno ovirani

Največkrat poškodbe glave, ki so vse pogostejše. Posledica fizičnega udarca v glavo.
Ločimo odprte in zaprte poškodbe glave.

Oster predmet                                      Zaradi nenadnega udarca se možgani 
poškoduje glavo,                                  prehitro zavrtijo, ob ostrih možganskih kosteh
gre skozi in poškoduje                         se trgajo možganske celice.
možganske celice.

Lažje poškodbe glave: do 1h v nezavesti. Tu so lahko prikrite posledice. Pretres možganov je potrebno preležati v temi.
Zmerne poškodbe glave: od 1h do 24h.
Težke poškodbe glave: od 24h naprej. Pri tej poškodbi oseba nikoli ne funkcionira več tako kot pred poškodbo. Tu pride do emotivnostnih in osebnostnih sprememb.

Poškodbe glave na različnih delih:

Čelo: poškodba na kognitivnem in socialnem področju. Tak otrok se hitro postavi na noge, pa to ni dobro-zbeganost.
Poškodba stranskih režnjev: poškodba sluha, vida, dojemanja telesne sheme (nima prave predstave o višini svojega telesa).
Poškodba sečnega režnja: govor, sluh, okus, vonj, hude čustvene motnje.

Hudi glavoboli lahko onemogočijo vsakršno delo.

Posledice:
-	dolgotrajne notranje zavesti,
-	glavobol,
-	težave nakognitivnem področju,
-	težave v hitrosti miselnega procesiranja,
-	motene izvrševalne funkcije,
-	motnje iniciativnosti,
-	težave z motoriko,
-	senzorične motnje,
-	motnje spanja, hranjenja, odzivanja,
-	motnja pozornosti in koncentracije,
-	posttravmatska epilepsija (pri odprtih in zaprtih poškodbah glave),
-	posttravmatski hidrocefalus (notranji ali zunanji), možen je operativni poseg,
-	motnja v razsojanju,
-	motnja v komunikaciji,
-	enostransko zanemarjanje (sliko vidi, vendar zanemari tisto, kar vidi z zdravim očesom),
-	znižana frustracijska toleranca, čustvene motnje,
-	pomanjkljiva samokontrola,
-	motnje vonja ali anosomija,
-	težave pri kontroli sečnega mehurja in črevesja.

Pri takšnem otroku je pomembno, da upoštevamo neverbalno komunikacijo, počasi govorimo, mu damo vedeti, da ga nismo razumeli. Na njegov prihod pripravimo sošolce, preprečimo posmehovanje in draženje. Preverimo beleženje obvestil in domačih nalog.