IZOBRAŽEVANJE
(funkcionalno ali uporabno in intencionalno ali ...z določenim ciljem) je proces, ki vodi do IZOBRAZBE.
Z izobraževanjem usvajamo znanja, pridobivamo spretnosti, navade in razvijamo sposobnosti.
Znanje   odraz (refleksija) objektivne stvarnosti v človekovo zavest. Stvarnost sprejemamo s čutili. Znanje je sistem znanstvenih dejstev, pojmov posplošitev, zakonitosti o naravi, družbi, človekovem mišljenju. Razlikujemo dozdevno znanje, prepoznavanje, reproduktivno znanje, operativno znanje, produktivno znanje, kreativno znanje.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                   
Spretnosti so lahko učne, ročne, ...
Navade (higienske, prehranjevalne, učne, delovne,...) so tudi del izobraževalnega pocesa.
Sposobnosti kot del učnega procesa so naslednje:
-	percepcijske:
o	vizualno zaznavanje (vidno)
o	avditivno (slušno)
o	taktilno (tipanje)
o	odorativno (vonj)
o	gustativno (okus)
-	manuelne (praktične, ročne)
-	sposobnosti izražanja (glasbeno, likovno,...)
-	intelektualne (umske)
Odvisne so od dednosti (v pretežni meri), okolja, aktivnosti. Aktivnost je notranji energetski potencial, odvisna pa je od žlez z notranjim izločanjem, manj pa od motivacije.
Rezultat izobraževanja je IZOBRAZBA. Izobražen človek ima razvite naslednje sposobnosti:
-	hitreje vidi probleme
-	hitreje najde rešitev
-	izoblikovan ima vrednostni sistem oz. stališča
Človek se razvija fizično, intelektualno, emocionalno in socialno. Otrok, ki se hitro intelektualno razvija (akcelerira), navadno socialno, emocionalno in fizično zaostaja, zato je bolj občutljiv, težje komunicira.

PROCES

IZOBRAŽEVANJE

IZOBRAZBA

ZNANJA

SPRETNOSTI

NAVADE

SPOSOBNOSTI

MIŠLJENJE

UMSKE SPOSOBNOSTI
-	R		sklepanje			to resolve
-	N		operiranje s števili		number
-	V		razumevanje besedila	verbal
-	W		besedni zaklad		word
-	S		prostorninski odnosi		space
-	M		pomnjenje			memory
-	P		opazovanje, zaznavanje	perception
Zelo pomembna sta faktor besednega zaklada in faktor pomnjenja.
Nadpovprečno sposobni imajo navadno pomanjkljive delovne navade, razpršene interese, pomanjkljive W in M sposobnosti, so čustveno nezreli, socialno nezreli, starši imajo prevelike ambicije, domače razmere so pogosto neurejene.
NADARJENOST
Za nadarjene je značilna:
-	visoka stopnja umskih sposobnosti
-	
nadarjenost ≠ talentiranost

ustvarjalnost
-	motivacija (vezana z energetskim potencialom)
Talentiranost je bolj značilna za umetniška področja (LV, GV).
Visoko inteligentni ljudje radi ohranjajo obstoječo situacijo (so pridni, delavni), nadarjeni (ustvarjalni) pa situacijo raje spreminjajo. V družbi so pomembni oboji.
MARLANDOV MODEL
-	splošna inteligenčna sposobnost
-	specialna akademska sposobnost
-	kreativno in produktivno mišljenje
-	sposobnost vodenja
-	sposobnost izražanja na področju umetnosti
-	psihomotorične sposobnosti

MEDSEBOJNI ODNOS MED NADARJENOSTJO, USTVARJALNOSTJO IN TALENTOM

TALENTIRANI

NADARJENI

USTVARJALNI

psihomotorično

glasbeno

umetnostno

simbolični sistem manipulacije

resnično motivirani

abstraktno

divergenca

smelost

občutljivost

-	divergentno mišljenje
-	originalnost
-	fantazija
-	fleksibilnost
-	obilica idej

-	pridnost
-	vztrajnost
-	častilakomnost
-	emocionalna stabilnost
-	priznavanje okolja
-	optimalno posploševanje

NADARJENOST

-	intelektualna
-	umetnostna
-	psihomotorična
-	socialna

MOTIVACIJA IN OKOLJE

USTVARJALNOST

TALENT

RENZULLIJEV MODEL

UČNE METODE
Z metodo dosežemo, da je postopek čim bolj racionalen.
ZNANSTVENE METODE		≠		UČNE METODE
						
odkrivanje novih spoznanj		odkrivanje učencem že znana spoznanja

način dela

učitelj

učenec

Učiteljevo ravnanje je vedno usmerjeno v posredovanje znanja in pripravo učenca za samostojno pridobivanje znanja.
METODE
1.	VERBALNE:
-	monološke (razlaga...)
-	dialoške (pogovor,...)
V 1. triadi je dialoških metod dovolj, kasneje manj, vse bolj je izražena monološka metoda, kar je tudi manj osebno, odnosi so manj osebni. Tudi v manjši skupini je boljša kvaliteta odnosov, več je dialoških metod.
2.	DOKUMENTACIJSKE:
1.	metoda dela s tekstom (av – dokumentacija)
3.	DEMONSTRACIJSKE
4.	OPERACIJSKE (praktične)
-	laboratorijsko – eksperimentalna
-	metoda grafičnih izdelkov (pisni, likovni)
OBLIKE DELA
1.	FRONTALNA
2.	INDIVIDUALNA
3.	SKUPINSKA
(posebna oblika skupinskega dela je delo v parih oz. TANDEM)
UČNE STRATEGIJE
Načrtovanje in izvajanje poti za izvajanje pouka so učne strategije.
HEVRISTIČNA STRATEGIJA
Učitelj pelje pouk tako, da učenec nekaj iznajde, ugotovi. Vzpodbuja miselne procese.

ne razlaga

učitelj

učenec

organizira spoznavanje

a)	usmerjanje v problemsko situacijo
b)	učenci iščejo rešitve (na divergenten način – različen)
konvergenten način = učitelj ga že vnaprej določi
c)	rešitve sporočajo učitelju
d)	
Povratna informacija je zelo pomembna pri programiranem pouku – tu je večje število členov, ki so sestavljeni iz informacije, vprašanja oz. naloge in odgovora oz. rešitve, ki se skriva v informaciji.
Obstajata linearni sistem programiranih sekvenc (odgovor izvemo v rešitvi in komentarju) in Kronerjev – razvejani sistem.

povratna informacija

Problemske situacije gredo v vse večjo širino.
V hevristični strategiji je zelo pomembno lastno miselno delo (spoznanja so odporna proti pozabljanju).
Človek si zapomni	10 %	tistega, kar	prebere
			20 %			sliši
			30 %			vidi
			40 %			vidi in sliši
			80 %			sam sebi dopove (za to je dobro delo v skupini, kjer je veliko medsebojnega prepričevanja)
			90 %			do česar pride sam
Pri preverjanju moramo biti zelo pozorni. Napačne odgovore moramo celo kaznovati (z – točkami), ker si učenec napačne odgovore zapomni in ima z napačnimi informacijami kasneje lahko težave.
Učiteljeva vloga pri hevristični strategiji je torej usmerjati v rešitev.
NEHEVRISTIČNA STRATEGIJA

razlaga

učitelj

učenec

F (frontalna)

a)	uvede (pojem, izrek,...)
b)	utemelji (razloži,...)
c)	utrdi (reševanje nalog)
Ta strategija je na razredni stopnji nekoliko drugačna, seveda pa je prisotna.
Pot je:
-	premišljena
-	kratka (kratka, ekonomična)
-	sistematična (upoštevanje didaktičnih načel)
Pomanjkljivosti:
-	način dela je učencem vsiljen
-	znanje dobijo v izdelani obliki
-	ne razvijajo samostojnega načina mišljenja

SESTAVINE UČNEGA PROCESA

KJE?
učna sociostruktura

KAJ?
učna vsebina

S ČIM?
učna sredstva

ZAKAJ?
učni cilj

KOLIKO?
učna količina

KAKO?
učna metoda

KDAJ?
učni čas

KDO?
učna psihostruktura

UČNI PROCES

OPERACIONALIZACIJA VZGOJNO-IZOBRAŽEVALNIH SMOTROV

udejanjanje

ŠOLSKI UČNI CILJI (izobraževalni in vzgojni hkrati)
	
določajo namen šolskega pouka
Naloge pouka so izobraževalne, formalne in vzgojne; temu so bili nekoč prilagojeni tudi cilji.
Izobraževalni cilji:
-	znanja
-	sposobnosti
Vzgojni cilji:
-	moralni
-	estetski
-	delovni
Izobraževalnih in vzgojnih ciljev ne ločujemo, razen če želimo posebej poudariti eno od komponent pri pouku.
Abstraktnost in konkretnost učnih ciljev

dialektična dvojica

abstraktno
konkretno
Učitelj je nenehno v dilemi, ali postaviti cilje abstraktno ali konkretno.

Tri stopnje učnih ciljev:
1.	Učni smotri (VIS)
2.	
operus = konkretno, delo

Skupinski učni cilji
3.	
1. Ti so najbolj splošni, prisotni so v kurikulumu.
2. V določenem razredu, npr. za posamezno poglavje.
3. Te učitelji dosegajo pri pouku, nas najbolj zanimajo.

Danes želimo doseči harmonično razvitega človeka (včasih vsestransko razvito osebnost – danes to pomeni, da je vsestransko razvit človek vsestranski na določenem področju, npr. na likovnem: zna kipariti, slikati,...)

Operativni učni cilji

VIS

SPLOŠNO
POSEBNO
POSAMEZNO

UČNI SMOTRI
SKUPINSKI UČNI CILJI
OPERATIVNI UČNI CILJI

splošno – posebno – posamično  prakticizem
		nujna povezava

Kdor ne ve točno, kam hoče, se ne sme čuditi, če pride slednjič čisto drugam. (Mager)
Nejasen cilj je slab cilj.

Dokler ljudje načrtujejo, so uspešni (v življenju in v šoli).

•	
kombinirana v kurikulumu

UČNOVSEBINSKI NAČRT – v učnih načrtih je navedena le vsebina
•	UČNOCILJNI NAČRT – v načrtu so navedeni cilji, ki usmerjajo pouk
Učni načrti za tretjo triado so slabši, cilji niso dovolj opredeljeni.
Napake, ki se pojavljajo pri pisanju ciljev:
•	napisani so premalo konkretno
•	navedene so dejavnosti in ne cilji
Cilji se nanašajo le na tisto, kar lahko dosežemo v eni uri.
Knjiga, str. 6: Napačno napisani cilji.
Operativni učni cilji so pogoj za učinkovit pouk in osnova za izbiro primernih metod, vsebine, sredstev.
Učitelj mora vedeti:
1.	kaj naj bi učenec ob koncu pouka (v učni enoti) konkretno znal in zmogel
2.	s katero dejavnostjo, aktivnostjo, operacijo bo učenec dokazal, da nekaj zna ali zmore.

Operativni učni cilj je zbirka besed ali simbolov, s katerimi opišemo nameravane učinke pouka:
•	kaj bo učenec ob koncu pouka določene krajše ali daljše enote zmožen napraviti
•	kako bo učitelj lahko ugotovil, ali je smoter dosežen

Operativni glagoli so konkretni, enopomenski (lahko jih preverimo, sicer niso operativni):
•	povedati na pamet
•	našteti
•	poiskati
•	primerjati
•	popraviti
•	rešiti

NE:
•	naučiti se
•	poznati
•	obvladati

MAGERJEV TRINOM (kriteriji za oblikovanje operativnih ciljev)
1.	GLAGOL
ravnanje, ki naj ga učenec usvoji
2.	OKOLIŠČINE (tudi POGOJ)
v katerih učenec dokaže, da je cilj dosegel
3.	MERILA (tudi KRITERIJI)
s katerimi ugotovimo, ali je učenec učni cilj dosegel ali ne
Knjiga, str. 12: Primeri ciljev po Magerjevem trinomu.

TAKSONOMIJA VIS (Benjamin Bloom)
1.	Kognitivno področje (spoznavno, razumsko)
2.	Psihomotorično področje (gibalno)
3.	Konativno področje (čustveno – motivacijsko, afektivno – močno čustveno, a kratkotrajno)

E

KOGNITIVNO PODROČJE (po Bloomu) – Y krivulja

Z

R

U

S

A

1

2

3

4

5

6

ANALIZA

ZNANJE

RAZUMEVANJE

UPORABA

SINTEZA

EVALVACIJA

usvoji  reproducira

zna in razume

zna uporabiti

Knjiga, str. 35 – Cilje uvrščati le v glavne kategorije.
Knjiga, str. 17, 18 – Podkategorije ciljev uvrščati le v glavne kategorije.
Knjiga, str. 39 – Primeri razvrščanja ciljev.

PSIHOMOTORIČNO PODROČJE
1.	Veliki (grobi) telesni gibi
2.	Drobni koordinirani gibi
3.	Nebesedno sporočanje
4.	Govorne spretnosti
KONATIVNO PODROČJE (čustveno)
1.	sprejemanje dražljajev od zunaj
2.	Reagiranje
3.	Usvajanje vrednot
4.	Organiziranje vrednot
5.	Razvoj celovitega značaja
Knjiga, str. 50 – Primeri.
Knjiga, str. 52 – Pasivno reagiranje, voljno reagiranje.